Gi meg barnet.
Gjennom usagte farer og utallige strabaser-
- har jeg kjempet meg til slottet bak Goblin City-
- for å hente barnet du har stjålet.
For viljen min er like sterk som din-
- og kongedømmet mitt er like stort.
Viljen min er like sterk som din, kongedømmet mitt er like stort.
Pokker.
Jeg husker aldri den replikken.
"Du har ingen makt over meg."
Å, Merlin.
Nei, Merlin. Jeg kan ikke tro det. Klokken er sju!
Kom igjen. Kom igjen!
Det er urettferdig!
Sier du det.
- Beklager. - Ikke stå ute i regnet.
Greit. Kom igjen, Merlin.
- Kom igjen. - Ikke hunden.
- Men det regner. - Inn i garasjen.
Gå, Merlin. Gå inn i garasjen.
Gå.
- Du er en time for sen. - Jeg sa beklager!
La meg snakke ferdig.
- Faren din og jeg går sjelden ut. - Hver eneste helg.
Jeg ber deg bare sitte barnevakt hvis du ikke skal noe.
Du vet ikke hva jeg skal. Du spør meg aldri.
Du hadde vel fortalt det hvis du hadde en date.
- Du bør gå på date på din alder. - Du er hjemme, Sarah.
- Vi var bekymret. - Kan jeg ikke gjøre noe riktig?
Jeg er som en ond stemor uansett hva jeg sier.
Jeg skal snakke med henne.
Gjennom usagte farer-
- og utallige strabaser-
- har jeg kjempet meg til slottet-
- bak Goblin City-
- for å ta tilbake barnet-
- som du har stjålet.
- Kan jeg snakke med deg? - Det er ikke noe å snakke om!
Du kommer for sent.
Vi har matet Toby og lagt ham.
Vi må dra, men kommer tilbake rundt midnatt.
Du ville virkelig snakke med meg?
Slo nesten ned døren.
Lancelot! Noen har vært på rommet mitt.
Jeg hater det. Jeg hater det!
Jeg hater deg.
Kan noen redde meg, få meg bort fra dette stedet!
Hva vil du? Vil du høre et eventyr?
Ok.
Det var en gang ei vakker, ung jente-
- med en stemor som alltid tvang henne til å være hjemme med barnet.
Barnet var bortskjemt og ville ha alt selv-
- og den unge jenta var en slave.
Det ingen visste-
- var at goblinkongen var forelsket i henne-
- og hadde gitt henne noen krefter.
Så en kveld-
- da ungen hadde vært spesielt slem mot henne-
- tilkalte hun goblinene.
Hør.
"Si dine rette ord," sa goblinene.
"Og vi tar babyen til Goblin City-
- og du er fri."
Jenta visste at goblinkongen-
- ville holde babyen i slottet for alltid-
- og gjøre den til en goblin.
Så jenta led i stillhet-
- til hun en kveld var så trøtt av husarbeidet-
- og såret av stemorens harde ord-
- at hun ikke orket mer...
Greit!
Kutt ut. Kom igjen.
Slutt!
Jeg sier ordene.
Nei, jeg må ikke. Jeg må ikke si det.
Jeg ønsker... Jeg ønsker...
- Vil hun si det? - Si hva?
- Hold kjeft. - Beklager.
Du kan holde kjeft.
Hør. Hun vil si ordene.
Jeg orker det ikke lenger!
Goblinkonge. Goblinkonge, hvor du enn er-
- ta dette barnet mitt langt bort!
Det er ikke det.
Hvor lærte hun det? Det begynner ikke med "jeg ønsker".
Slutt, Toby!
Skulle ønske jeg visste hva jeg skulle si.
"Jeg ønsker goblinene kom og tok deg nå."
Er det så vanskelig?
Jeg ønsker...
- Sa hun det? - Hold kjeft!
Jeg ønsker goblinene kom og tok deg bort.
Nå.
Toby?
Går det bra, Toby?
Hvorfor gråter du ikke?
Du er ham, hva? Du er Goblinkongen.
Jeg vil gjerne ha broren min tilbake.
Det som er sagt, er sagt.
Jeg mente det ikke.
- Ikke det? - Vær så snill.
Hvor er han?
Du vet godt hvor han er.
Send ham tilbake. Vær så snill.
Sarah...
Gå tilbake til rommet ditt.
Lek med lekene og kostymene dine.
Glem babyen.
Jeg kan ikke.
Jeg har med en gave.
- Hva er det? - Det er en krystall.
Ikke noe mer.
Men hvis du snur den slik-
- og ser inn i den-
- viser den deg drømmene dine.
Det er ikke en gave til ei vanlig jente-
- som passer en skrikende baby.
Vil du ha den?
Så glem babyen.
Jeg kan ikke.
Jeg setter pris på det du gjør, men jeg vil ha broren min.
- Han må være redd. - Sarah.
Ikke tross meg.
Du er ingen motstander.
Men jeg må få broren min tilbake.
Han er der, i slottet mitt.
Vil du ennå lete etter ham?
Er det slottet bak Goblin City?
Gå tilbake, Sarah. Gå tilbake før det er for sent.
Jeg kan ikke.
Forstår du ikke at jeg ikke kan?
Så synd.
Det ser ikke så langt ut.
Det er lenger enn du tror. Det er lite tid.
Du har 13 timer på å løse labyrinten-
- før lillebroren din-
- blir en av oss-
- for alltid.
Så synd.
Labyrinten.
Den ser ikke så vanskelig ut.
Kom igjen, føtter.
- Unnskyld meg? - Unnskyld meg!
Det er deg.
Jeg må gjennom labyrinten. Kan du hjelpe?
Så søt.
57!
- Hvordan kunne du? - Ja.
Stakkars ting.
Ditt monster.
Den bet meg!
Hva hadde du forventet av alver?
Jeg trodde de var snille og innfridde ønsker.
Det viser hva du vet.
- 58. - Du er fryktelig.
Nei da.
Jeg er Hoggle. Hvem er du?
- Sarah. - Det ante meg.
59.
Vet du hvor døren til labyrinten er?
- Kanskje. - Hvor er den?
Din lille...
60!
- Hvor er den? - Hvor er hva?
- Døren. - Hvilken dør?
- Du er håpløs. - Ikke hvis du spør riktig.
Hvordan slipper jeg inn?
Nå ligner det på noe.
Du kommer inn der.
Skal du virkelig gå inn der?
Ja.
Jeg er redd jeg må.
Er den ikke koselig?
Vil du gå til venstre eller høyre?
- De ser like ut. - Du kommer ikke veldig langt.
- Hvor vil du gå? - Jeg?
Jeg går ingen av veiene.
Hvis det er all hjelpen, kan du bare gå.
Vet du hva problemet ditt er? Du tar ting for gitt.
Som denne labyrinten.
Selv om du kommer inn, slipper du aldri ut.
- Det er din mening. - Den er bedre enn din.
Takk for ingenting, Hogwart.
Det er Hoggle! Ikke si jeg ikke advarte deg.
Hva mener de med "labyrint"? Det er ingen hjørner.
Den bare fortsetter.
Kanskje ikke.
Kanskje jeg tar det for gitt.
'A llo.
Sa du "hallo"?
Nei, jeg sa "allo", men det er nærme nok.
- Du er en orm. - Det stemmer.
Kan du veien gjennom denne labyrinten?
Jeg? Nei, jeg er bare en orm.
Kom inn og treff kona.
Nei takk, jeg må løse denne labyrinten.
Men det er ingen svinger eller åpninger.
Den bare fortsetter.
Du ser feil. Den er full av åpninger, men du ser dem ikke.
- Hvor er de? - Det er en her.
Den er rett foran deg.
Nei.
Kom inn og få en kopp te.
- Det er ingen åpning. - Jo, så klart det er.
Prøv å gå gjennom den, så forstår du.
- Hva? - Kom igjen.
Det er bare en mur. Det er ingen vei.
Ting er ikke som de ser ut her.
Så ikke ta noe for gitt.
Hei.
- Vent litt. - Takk.
- Det var utrolig hjelpsomt. - Ikke gå dit.
- Hva var det? - Jeg sa, ikke gå dit.
Aldri gå den veien.
Takk.
Hadde hun gått den veien-
- hadde hun gått rett til slottet.
Toby.
Jeg kommer, Toby.
Gi meg den tilbake! Kom deg vekk.
Hold deg unna. Hva snakker du om?
Gå, gå, gå.
Du minner meg om piken.
Piken med kraften.
Voodookraften.
Du gjør det.
Minner meg om den piken.
Stille! En goblinpike.
Vel?
Hva skjer?
Moren din er et jordsvin!
Om 9 timer og 23 minutter-
- er du min.
- Forstår du? - Ja.
Bra.
Å, nei.
Noen har endret merkene mine.
For et fryktelig sted. Det er urettferdig!
Riktig, det er urettferdig.
Men det er bare halvparten.
- Dette var en blindvei før. - Nei, blindveien er bak deg.
Den endrer seg. Hva skal jeg gjøre?
Den eneste veien ut er å prøve en av dørene.
En av dem fører til slottet midt i labyrinten.
Og den andre fører til-
- den visse død.
Hvilken er hva?
Det kan vi ikke si.
- Fordi vi ikke vet. - Men det gjør de.
Da spør jeg dem.
Nei, du kan bare spørre én av oss.
Det er reglene. Og jeg advarer deg...
Én av oss snakker sant, og én av oss lyver.
Det er en regel. Han lyver alltid.
- Det gjør jeg ikke. Jeg snakker sant. - Løgn.
Han er løgneren.
Svar ja eller nei.
Ville han si at den døren fører til slottet?
- Hva tror du? - Jeg vet ikke.
Ja.
Da fører den andre døren til slottet-
- og denne døren fører til den visse død.
Hvordan vet du det? Han kan snakke sant.
Men da hadde du løyet.
Hvis du sa han sa ja, er svaret nei.
- Jeg kunne snakket sant. - Da ville han lyve.
Hvis du sa han sa ja, ville svaret likevel være nei.
Stemmer det?
Vet ikke. Jeg forsto det ikke.
Det stemmer. Jeg har forstått det.
Jeg klarte det ikke før.
Jeg tror jeg blir smartere. Dette er barnemat.
Hjelp!
Slutt! Hjelp!
Hva mener du? Vi hjelper deg jo.
Vi er hjelpende hender.
Det gjør vondt.
Skal vi slippe deg?
Nei!
Så hvilken vei?
Hvilken vei?
Opp eller ned?
Kom igjen.
Vi har ikke hele dagen.
Det er en stor avgjørelse for henne.
Hvilken vei vil du gå?
Hvilken vei?
Siden jeg peker den veien, går jeg ned.
Hun velger ned.
Velger hun ned?
- Var det feil? - Nå er det for sent.
Hun er i oublietten.
Hun burde ikke ha kommet så langt.
- Hun burde ha gitt opp. - Hun gir aldri opp.
Dvergen vil snart føre henne tilbake til starten.
Hun gir opp når hun må starte om igjen.
Bare le.
Hvem der?
Meg.
- Det er deg. - Ja, vel...
Jeg visste du ville havne i bråk da jeg så deg.
Så jeg ville hjelpe deg.
Ser du deg rundt nå?
Du ser vel at det ikke er noen dører.
Bare hullet.
Dette er en oubliette. Labyrinten er full av dem.
- Hvordan vet du det? - Ikke vær så smart.
- Du vet ikke hva en oubliette er. - Gjør du?
Det er et sted man setter folk for å glemme dem.
Du må komme deg ut herfra.
Og jeg kan en snarvei-
- ut av hele labyrinten.
Nei, jeg gir ikke opp nå.
Jeg har kommet for langt.
- Nei, jeg klarer meg fint. - Selvsagt.
Men det blir mye verre heretter.
Hvorfor bryr du deg om meg?
Jeg gjør det bare, det er alt.
Snill, ung jente. Fryktelig, svart oubliette.
Du liker vel smykker?
Hvorfor?
Hvis du hjelper meg, får du denne.
Du liker den.
Så, så.
Ok.
Hør her...
Gi meg armbåndet, så viser jeg deg veien ut.
Du skulle gjøre det likevel.
Det ville gjøre det til en pen gest fra din side.
Hør her...
Vis vei så langt du kan.
- Så gjør jeg det alene. - Hva er det?
Plast.
Jeg lover ingenting, men-
- jeg fører deg så langt jeg kan. Så er du alene.
Greit.
Plast!
Nå drar vi.
Pokker.
Bøttekott.
Jeg kan ikke ha rett hele tiden.
Her er det. Kom igjen.
- Denne veien. - Ikke gå videre.
Gå tilbake mens du kan.
Dette er ikke riktig vei.
Akt deg, og gå ikke lenger.
Pass på. Pass på.
Snart er det for sent.
Ikke hør på dem.
De er falske alarmer. Det er mange av dem.
Spesielt når du er på rett spor.
- Det er du ikke. - Hold munn.
- Jeg gjør bare jobben min. - Du må ikke.
- Pass på... - Glem det.
Det er så lenge siden jeg sa det sist.
Greit, men ikke forvent noen reaksjon.
Nei, nei, selvsagt ikke.
Den stien du velger, fører til sikker ødeleggelse.
Tusen takk.
Å, nei.
Hva har vi her?
- Ingenting. - Ingenting?
Ingenting? Ingenting?
Ingenting, tra-la-la?
Deres Majestet, for en hyggelig overraskelse.
- Hallo, Hedgewart. - Hogwart.
Hoggle!
Hjelper du denne jenta?
Hjelper? På hvilken måte?
At du leder henne mot slottet.
Nei, jeg førte henne tilbake.
Hva?
Jeg sa jeg skulle hjelpe henne med å løse labyrinten.
Et lite bedrageri, men faktisk...
Hva er den plastdingsen rundt håndleddet ditt?
Denne?
Hvor kom den fra?
- Higgle... - Hoggle.
Hvis jeg trodde du forrådte meg-
- måtte jeg henge deg med hodet ned i Evig stank-myren.
Nei, Deres Majestet! Ikke Evig stank!
Jo, Hoggle!
Og du, Sarah.
Trives du i labyrinten?
Det er barnemat.
Virkelig? Hva med å heve innsatsen.
Det er urettferdig!
Du sier det så ofte.
Jeg lurer på hva du har å sammenligne med.
Så labyrinten er bare barnemat?
La oss se hva du synes om denne maten.
Nei, rengjørerne!
- Hva? - Løp!
Går det bra?
Kom igjen!
Fortere!
Rengjørerne! Stank-myren!
Du fanget oppmerksomheten hans.
Dette er det vi trenger.
En stige. Følg meg.
Hvordan kan jeg stole på deg når du ville ta meg tilbake?
Det ville jeg ikke.
Jeg sa jeg tok deg tilbake for å lure ham.
Hoggle, hvordan kan jeg tro det du sier?
La meg si det slik.
Hvilket valg har du?
Du har rett.
Du må forstå situasjonen min.
Jeg er en feiging, og Jareth skremmer meg.
- Hvilken situasjon er det? - Ingen situasjon.
Du hadde ikke vært så modig hvis du luktet-
- Evig stank-myren.
Den er... Den er...
Er alt den gjør å lukte?
Tro meg, det er nok.
Men hvis du så mye som-
- setter en fot i Stinke-myra-
- vil du lukte resten av livet.
Du får aldri vasket det av.
Nå er vi framme. Heretter er du alene.
- Hva? - Det er alt. Jeg slutter.
Vent litt.
Jeg lovte ingenting. Jeg skulle gå så langt jeg kunne.
Din bedrager. Slemme, lille bedrager.
Ikke gjør meg forlegen. Jeg har ingen stolthet.
Jaså?
Det er smykkene mine!
Gi dem tilbake! Gi meg dem tilbake.
Gi dem tilbake!
Der er slottet. Hvilken vei bør vi prøve?
De er min eiendom. Det er urettferdig!
Nei, det er det ikke.
Men det er slik det er.
Unnskyld meg, men kan du hjelpe?
Ei ung jente!
Og hvem er dette?
- Vennen min. - Vel, ja.
Og hva kan jeg hjelpe med?
Kan du fortelle?
Jeg må til slottet i sentrum. Kan du veien?
Vel, ja, nå.
Du vil til slottet.
Hva slags hjernekraft er det?
Vær stille!
Sprø.
Så, unge kvinne...
Veien fram er noen ganger veien tilbake.
For noe tull.
- Kan du være stille! - Beklager.
- Ok? - Ok!
- Greit. - Greit!
- Hva? - Unnskyld.
Ferdig?
Ja.
Ganske ofte, unge dame-
- virker det som vi ikke kommer noen vei, når faktisk...
- Vi gjør det. - Vi gjør det.
Jeg kommer ingen vei for øyeblikket.
Velkommen.
Jeg tror det er skjebnen din.
Gi et lite bidrag i den lille esken.
Ikke våg deg! De er mine.
Jeg kan vel avse denne.
Du måtte ikke gi ham den.
Han sa ingenting.
Der går det noen tullinger.
Det er så stimulerende å være hatten din.
Hvorfor sa du det-
- om at jeg var vennen din?
Fordi du er det.
Du er ikke mye til venn, men du er den eneste jeg har her.
Hører du noe?
- Nei, det er greit. - Venn.
Jeg liker det.
Jeg har aldri vært noens venn.
- Ha det! - Vent litt.
- Behold tingene. - Er du vennen min?
Nei. Hoggle er ingens venn.
Han passer på seg selv.
Hoggle er Hoggles venn.
Hoggle, din feiging!
Jeg er ikke redd.
Ting er ikke som de ser ut på dette stedet.
Prøv denne, din avskyelige snømann!
Nå har vi deg, pelsdott!
Alle sammen.
Hvis jeg bare hadde noe å kaste.
Ta ham!
Hva skjedde? Hvem slo av lyset? Jeg kan ikke se!
- Hvorfor bet du meg? - Hvem bet hvem?
Hvem bet meg? Hvem bet meg?
- Jeg kan ikke se! - Hva er det som skjer?
Retrett!
Hvem bet meg?
Min vonde sushi!
Slutt med det.
Er det slik man behandler en som vil hjelpe?
Vil du ikke ha hjelp ned?
Ludo ned.
Ludo?
Heter du det?
Du virker som et snilt beist.
Jeg håper du er det du ser ut til.
Bare vent. Jeg skal få deg ned.
Et øyeblikk.
Beklager!
Er du skadd, Ludo?
Venn?
Det stemmer, Ludo. Jeg er Sarah.
Sarah.
La meg hjelpe deg.
Går det bra?
Sarah venn.
Vent. Bare et øyeblikk.
- Jeg vil spørre om noe, Ludo. - Hva?
Jeg må komme til slottet. Vet du veien?
- Nei. - Vet ikke du heller?
Lurer på om noen vet veien.
Gå gjennom labyrinten. Gå gjennom labyrinten.
En ting er sikkert. Hun kommer aldri gjennom.
Hei.
Hvor kom de fra?
Hva tror du?
Hvilken av disse to skal vi velge?
Det er uhøflig å stirre!
Jeg lurte på hvilken dør jeg skulle velge.
- Hva? - Det hjelper ikke å spørre.
- Han er døv. - Ikke snakk med munnen full.
- Jeg gjør ikke det! - Vent litt.
- Jeg forstår ikke. - Hva sa du?
- Det er godt å få den ut. - Hva sa du?
Det nytter ikke å snakke til ham. Han er stokk døv.
Mumle, mumle. Du er en god samtalepartner.
Det sier du. Du stønner bare!
Hjelper ikke, hører deg ikke.
- Hvor fører dørene? - Hva?
Aner ikke. Vi er bare dørhammerne.
Hvordan kommer jeg gjennom?
Bank på, så åpnes døren.
Jeg vil ikke ha den i munnen.
Kom igjen. Jeg vil banke på.
Vil ikke ha ringen tilbake? Jeg klandrer ham ikke.
- Beklager. - Det er greit, jeg er vant til det.
Kom igjen, Ludo.
Bare hyggelig.
Han er livlig. Jeg vil kalle ham Jareth.
Han har mine øyne.
Ludo redd.
Gi meg hånden din.
Kom igjen.
Tenk at en stor ting som deg er redd.
Ja.
Ser du, Ludo? Det er ikke noe å være redd for.
Hvor er du, Ludo?
Hjelp, Hoggle!
- Jeg kommer, Sarah. - Er det ikke deg.
Og hvor har du tenkt deg?
Den lille damen stakk fra meg-
- men jeg hører henne nå.
Jeg skulle føre henne tilbake til starten-
- som du sa.
- Jeg forstår. - Ludo!
Jeg trodde du løp for å hjelpe henne.
Men ikke etter alle advarslene mine.
- Det ville være dumt. - Det kan du vedde på!
Jeg hjelpe henne etter advarslene dine?
- Uff. Stakkars Hoghead. - Hoggle.
Jeg ser at de vakre juvelene dine er borte.
Ja, det er de.
De vakre juvelene. La meg tenke.
Jeg bør finne dem, men først fører jeg damen-
- tilbake til begynnelsen av labyrinten.
Vent.
Jeg har en bedre plan.
Gi henne denne.
Hva er det?
En gave.
Den skader vel ikke damen?
Hvorfor bryr du deg?
- Jeg vil ikke skade henne. - Hør nå her, Hogbrain.
Tenk at du har mistet hodet.
Jeg har ikke det.
Tror du ei ung jente vil like-
- en frastøtende liten skabb som deg?
Hun sa vi var...
Klemmekamerater?
Venner?
- Samme det. - Gi henne den.
Ellers havner du rett i Evig stank-myren-
- før du kan blunke.
Ja, stemmer.
Og Hoggle...
Hvis hun kysser deg, gjør jeg deg til en prins.
Vil du?
Prins av Stinkeland.
Ludo?
Hva skjer?
Hva vil dere?
Vi må bare ha det moro.
Det stemmer!
Ikke mist hodet.
Jeg er vill.
Gå oppreist.
Trill.
Slangeøyne!
Hei, damen!
Fore!
Synd.
Hør her.
Rist det søte hodet ditt.
Tramp med de søte føttene.
Kom igjen!
Hei. Hodet hennes sitter fast.
Selvsagt gjør det det!
- Det sitter på. - Hei, damen.
Hvor skal du med hodet?
Jeg vet hva vi kan gjøre. Ta av henne hodet!
La oss ta henne fra hverandre.
Det er hodet hans.
- Det er hodet mitt! - Det er en venn.
Hva gjør du?
Hei, damen.
Det er ulovlig å kaste andres hoder.
Du kan bare kaste ditt eget.
Det stemmer.
Hvor er dommeren?
Nå må vi ta av hodet ditt.
- Kan noen stanse henne. - Kom tilbake, lille dame.
- Spill. - Ja, vi skal kaste hodet ditt.
Spillet er ikke over.
La meg være!
- Vi får et gratiskast. - Vil du ikke ta av hodet?
- Det vil hun vel. - Ta det!
- Vil du ikke se ut som oss? - La meg være.
Det gjør ikke vondt!
Hvis du spiller, tar vi av deg armene!
- Tar av deg øret. - Du trenger ikke to ører.
- Spillet er nesten over. - Ned er opp.
- Gå vekk. - Hoggle, du hjalp meg.
Ikke kyss meg! Ikke kyss meg!
Nei, nei, nei!
Hold fast, Hoggle.
Herregud.
Hva er det?
Evig stank-myren!
Jeg har aldri luktet noe liknende.
Det betyr ikke noe. Det er en Evig stank-myr.
Hjelp!
Hold fast.
Hvorfor måtte du gjøre det?
Hva?
- Du mener å redde deg? - Hva? Nei.
Du kysset meg.
Gosj.
Ikke spill så tøff.
Du kom tilbake for å hjelpe, og du er vennen min.
Gjorde jeg ikke.
Jeg ville bare ha eiendelene mine.
Og-
- gi deg...
Gi meg hva?
Ludo!
Lukt!
Hvor er Hoggle?
Kom deg vekk!
Her.
Det er greit. Dette er Ludo. Han er også en venn.
En hva?
Lukt!
Du har rett.
Herregud.
Det er en bro.
Kom igjen.
Pass på.
Tråkker du i dette, stinker du for alltid.
Stopp!
- Stopp, sa jeg. - Vi må gå over.
Ingen går over uten min tillatelse.
Jeg har liten tid igjen!
Vi må bort fra stanken.
Lukter vondt.
- Stank? Hva mener du? - Denne lukten.
- Jeg kjenner ingenting. - Du tuller.
Men jeg lever etter luktesansen.
Luften er søt og velluktende, og ingen kommer forbi!
Lukter vondt.
Unna vei!
Jeg advarer, jeg må gjøre min plikt!
- La oss gå over. - Holdt!
Jeg vil ikke skade deg.
Hva gjør du?
Slipp stokken min, sir!
Greit. Jeg kan beseire dette fjellet.
Du må være flinkere enn det.
Gi opp? Hva?
Nok!
Jeg har aldri før møtt min overmann.
Men denne edle ridderen har kjempet meg til stillstand.
- Går det bra, Ludo? - Lukt!
Sir Ludo, jeg, Sir Didymus, overgir meg til deg.
La oss være brødre heretter-
- og kjempe som én!
- Tusen takk. - Ludo få bror.
Rolig.
- Godt gjort, Sir Ludo. - Bra.
Vent litt! Du glemmer mitt hellige løfte.
- Jeg kan ikke la deg passere. - Men Ludo er din bror.
Jeg har sverget en ed, og må forsvare den.
- Lukten! - Ok.
La oss se logisk på det. Hva har du sverget?
Jeg har sverget at ingen skal passere her-
- uten min tillatelse.
Vel, kan vi få din tillatelse?
Jeg...
- Ja? - Takk.
My lady.
Ikke frykt, søte dame.
Broen har holdt i tusen år.
- Den virket solid nok. - Hoggle!
Ikke frykt, fagre møy. Jeg redder deg.
På en måte.
Sir Ludo, kan du sitte og hyle når møyen trenger hjelp?
- Det er utrolig, Ludo. - Min bror!
Kan du tilkalle steinene?
Ja. Steiner er venner.
- Her. - Takk, Hoggle.
Forsiktig, Ludo.
Vent på meg.
Ambrosius, det går bra. Du kan komme ut nå.
Kom igjen. Flink gutt.
Min trofaste ganger. Rolig.
Framover. Rolig, gutt.
Kom igjen, Ambrosius. Bare lukk øynene og gå.
La oss dra herfra.
Unnskyld oss.
Jeg hadde ikk e gjort det hvis jeg var deg.
Jeg kan ikke gi den til henne.
Vi bør nå slottet lenge før daggry.
Se, Sarah, er det dette du prøver å finne?
Så mye bråk for en så liten ting, men ikke mye lenger.
Hun glemmer deg snart, min fine fyr.
Så snart Hoggle gir henne gaven min-
- glemmer hun alt.
Er det din eller min mage, Ambrosius?
Sulten.
Ja. Vi kan ikke stoppe nå.
Kanskje vi kan finne noen bær eller noe.
Sarah.
Ja?
Her.
Takk!
Du er en livredder.
Den smaker merkelig.
- Hva har du gjort, Hoggle? - Pokker ta deg, Jareth.
Og pokker ta meg også.
Alt danser.
Ja, sannelig. Ptro, Ambrosius, ptro!
Slottet ligger der nede, my lady.
My lady?
Hun vil aldri tilgi meg.
Hva har jeg gjort?
Jeg har mistet min eneste venn.
Det har jeg gjort.
Hva gjorde jeg?
Kom deg vekk!
Se deg for-
- unge dame.
- Jeg så. - Hva? Hva?
Hvor skulle du?
Jeg husker ikke.
Du kan ikke se deg for hvis du ikke vet hvor du går.
Jeg lette etter noe.
Se her.
Lancelot?
Takk.
Det var det du så etter. Var det ikke, kjære?
Jo. Jeg glemte det.
Hvorfor ikke-
- komme inn her-
- og se om det er noe mer-
- du vil ha.
Det var bare en drøm.
Jeg drømte alt, Lancelot.
Men det var så virkelig.
La oss se om pappa er tilbake.
Best å være her inne, kjære. Ja.
Det er ikke noe du vil ha der. Nei!
Hva har vi her?
Lancelot.
Den lille kaninen din. Du liker den.
Ikke sant? Ja, ja. Vær så god.
Der er Betsy Boo. Husker du Betsy Boo?
Ja, ja.
Hva mer har vi? Hva er dette? La oss se.
Det er et penal. Med masse blyanter.
Her er pandatøflene dine. Du liker dem.
Du ville ikke kaste dem. Der er de.
Nå, hva mer? Det er lille Horsy.
Du elsker lille Horsy, ikke sant?
Se på dette! Du har et trykkespill.
Her er en skatt. Du vil vel ha den?
Ja, kom igjen. Ta den på. Pynt deg.
Her er kjære gamle Flopsy. Du vil ha henne.
Å, ja. Å, ja.
Charlie Bear. Der er Charlie Bear til deg.
Jeg lette etter noe.
Ikke snakk tøys. Alt er her.
Alt du har brydd deg om, er her.
Der er den lille godtebutikken.
"Gjennom usagte farer-
- og utallige strabaser-
- kjempet jeg meg fram til slottet-
- bak Goblin City-
- for å ta tilbake barnet som du har stjålet."
Hva er det, kjære? Liker du ikke leketøyene?
Det er søppel.
Hva med denne?
Dette er vel ikke søppel?
Jo, det er det!
Jeg må redde Toby!
My lady!
Går det bra?
Fagre møy. Gudskjelov at du er trygg.
- Hvor er vi? - Sarah tilbake.
Vi er nesten framme, my lady.
Det er porten til Goblin City.
Ludo, Sir Didymus.
La oss gå raskt. Vi har lite tid.
- Ja. - Greit, Ambrosius.
Framover.
Nei, nei!
Lukk opp. Åpne døren.
Sir Didymus, vi må være stille.
Lukk opp.
Du vekker vakten.
Stille.
La dem våkne, alle sammen!
Jeg skal kjempe mot dem til døden!
Vær så snill, Sir Didymus, for min skyld.
Selvsagt. Alt for deg.
- Men jeg er ingen feiging? - Nei.
Og jeg har god luktesans?
Da skal jeg kjempe mot alle, når som helst!
Vi vet det!
Vær stille nå.
Stille.
Vær stille, Ambrosius.
Hvorfor må vi være så stille?
Det er bare Goblin City.
Jeg lukter bråk.
Kom, Ludo.
Å, nei.
Hva er det?
Hvem der?
Pass på!
Kom her, Ambrosius.
Med en gang!
Kan du komme. Du gjør meg forlegen.
Hoggle!
Pass på!
Kom deg ut derfra.
Hva gjør du?
Bomber!
Det var ikke snilt gjort.
Min tur.
Hvordan kjører man denne?
Slipp øksen!
Jeg prøver.
Kom her med en gang.
Hvor er revers?
Kom ut derfra, Hoggle!
Evakuer skip.
Går det bra, Hoggle?
Jeg skammer meg ikke over noe jeg gjorde.
Jareth tvang meg til å gi deg ferskenen.
Jeg sa jo jeg var en feiging.
Jeg vil ikke være venner.
Jeg tilgir deg.
Gjør du?
Og jeg hyller deg. Sjelden har jeg sett slikt mot.
Du er en tapper mann, Sir Hoggle.
Er jeg?
Hoggle og Ludo venner.
Er vi?
Her er tingene dine.
Takk for hjelpen.
Vel, hva venter vi på?
La oss ta rotten Jareth.
Kom igjen.
Det er trygt nå, Ambrosius.
Deres Høyhet!
Deres Høyhet, jenta-
- som spiste ferskenen-
- og glemte alt... - Hva med henne?
Hun er her med monsteret, Sir Didymus og dvergen.
- Hva? - De er på vei til slottet!
Stans henne! Tilkall vaktene. Gjem babyen.
- Vakter! - Hun må stanses.
Gjør noe!
Kom igjen. Flytt dere!
- Jeg tror vi klarer det. - Bare barnemat.
Kompani, holdt.
Lanser klare!
Kanon, fyr!
Snu, Ambrosius. Snu.
- Denne veien. - Greit. Angrip!
Nei, ikke den veien!
Du går feil vei!
Slaget er bak oss!
Kan vi snakke om dette, Ambrosius?
Sitt!
Vær forsiktig. Ok.
Gjennom her.
Stå stille, Ambrosius.
Ok, kom igjen.
Ambrosius, hvis du ikke snur nå-
- vil jeg aldri mer mate deg.
Det er bedre.
Ikke tenk på det. Vi har omringet dem.
Didymus! Hvor er Didymus?
Fyr!
Jeg traff noe? Nei?
Vi må finne Didymus.
Denne veien.
Angrip!
Heia!
Ambrosius, din feiging.
Fort, inn her.
Hvordan kommer Ludo inn?
Dere er omringet!
Omringet?
Kom dere ut! Ludo, hold taket!
- Ta den! - Sulten?
Ambrosius, lås opp døren.
Har dere fått nok?
Så kast ned våpnene, så blir dere godt behandlet.
Overgi dere neste gang.
Du verden!
Rolig.
Rolig. Hold stand.
Jeg tar det tilbake. Løp for livet!
Jeg har fått nok! Jeg legger meg.
Ut av huset mitt!
Hei sann! Dukk!
Bommet!
Kom igjen.
Fyr!
Hei, jeg fyrte deg av.
Denne veien.
Nå har vi dere!
Og nå har dere ikke.
Ikke noe problem.
- Sir Didymus! - Kommer!
Hei hå, Silver!
- Ptro, gutt. Ptro, storegutt. - Denne veien.
Rolig, gutt.
Ja. Vi skal opp. Opp, opp.
Kom igjen.
Nei.
Flink gutt. Kom igjen.
- Det er den eneste veien. - Så kom igjen, da.
- Jeg må møte ham alene. - Hvorfor?
Det er bare slik.
Hvis det er slik-
- så må du gjøre det slik.
Men trenger du oss...
Ja, hvis du trenger oss...
Da roper jeg.
Takk, alle sammen.
Toby!
Gi meg barnet.
Pass på, Sarah.
Jeg har vært vennlig fram til nå, og jeg kan være slem.
Vennlig?
- Hva har du gjort som er vennlig? - Alt!
Alt du har ønsket, har jeg gjort.
Du ba noen ta barnet. Jeg tok ham.
Du krøp sammen foran meg. Jeg var skremmende.
Jeg har endret tid.
Jeg har snudd verden på hodet.
Og jeg har gjort alt for deg.
Jeg er utslitt av å leve opp til dine forventninger.
Er ikke det vennlig?
Gjennom usagte farer og utallige strabaser-
- har jeg kjempet meg fram til slottet bak Goblin City.
Min vilje er like sterk som din...
- Og min... - Stopp. Vent.
Hør, Sarah.
Hør på hva jeg tilbyr deg.
Drømmene dine.
Og kongedømmet mitt like stort.
Jeg ber om så lite.
Bare la meg regjere deg-
- og du kan få alt du ønsker deg.
Kongedømme like stort.
Pokker.
Jeg husker aldri den replikken.
Bare frykt meg, elsk meg, gjør som jeg sier-
- og jeg blir din slave.
Mitt kongedømme like stort. Mitt kongedømme like stort.
Du har ingen makt over meg.
Toby.
Slik.
Jeg vil at Lancelot skal tilhøre deg nå.
Vi er hjemme.
Er du hjemme, Sarah?
Ja, jeg er hjemme.
Ha det, Sarah.
Husk, fagre møy...
Hvis du trenger oss...
Ja, hvis du trenger oss-
- av hvilken som helst grunn...
Jeg trenger deg, Hoggle.
Gjør du?
Jeg vet ikke hvorfor, men-
- av og til i livet mitt-
- uten noen grunn, trenger jeg deg.
Alle sammen.
Gjør du?
Vel, hvorfor sa du ikke det?
- Ludo! - Sarah.
Ambrosius, flink gutt, flink gutt.
Er det noen som vil spille Scrabble?
- Du minner meg om pik en. - Hvem?
Pik en med kraften.
Voodookraften.
Du gjør det.
Minner meg om pik en.